- B L O D R Ö D S O L -
År 1860 hade Japan öppnat sina portar mot omvärlden.
Efter en farofylld resa anlände en ambassadör till USA.
Men ambassadör Sakaguchi av Bizen insåg snart-
-att förutom strapatser till havs-
-lurade det faror på land under resan västerut.
Titta på loket, men smutsa inte ner er!
Varför alla soldater? Det måste finnas en viktig person ombord.
-Japans ambassadör. -Så intressant!
Du milde tid...! Titta där!
Stå still, Link! Ta av dig hölstret med en hand.
-När blev du prisjägare? -När priset på dig gick upp.
-Det fungerade, tror jag. -Han har alltid varit dum i huvudet.
-Hoppa! -Jag?
Kräk!
-Skitstövel! -Farväl, sheriffen.
Punktliga. Jag reser den här sträckan en gång i månaden.
Slipper vi sandstorm är vi i Santa Fé innan middan.
Om inte jorden öppnar sig och sväljer oss.
Skulle ni kunna...?
Jag och mina vänner vill bjuda på en liten västernshow!
Ni kanske har hört talas om den? Den kallas ''rån''.
Bli inte rädda eller gör nånting dumt, så klarar ni er.
Slappna av och ha det så bra.
Mota bort fårköttet från spåret!
Rensa spåret!
-Rensa spåret! -Jag sa ju att ni skulle göra det!
-Hörde du inte vad jag sa? -No comprendo.
-Fattar du ingenting? -Jag förstår, señor.
Vänta på oss!
Stanna!
Nu kommer höjdpunkten. Vi ska ta upp kollekt.
Precis som i kyrkan.
Det sista vi behöver är en nervös dynamitard.
Öppna där inne!
Det räcker!
Ni har fem sekunder på er att öppna!
Snabba dig, Hunt!
För Guds skull...!
Tillbaka!
-Förbannade mördare! -Amen!
-Spräng det. -Hit med några gubbar.
Ni två går ut.
Det här är slutstationen.
I den riktningen hittar ni den amerikanska armén.
Var snälla och börja gå nu.
Nu!
-Hur mycket var det? -Unge fär som väntat.
-400 000? -På ett unge fär.
-Och du får en tredjedel. -Skapligt för ett söndagsjobb!
När ska vi dela bytet? Kan vi inte göra det nu?
-Du har varit skraj hela tiden. -Jag har onda aningar.
-Link ser till att du får din andel. -Det är inte han som bekymrar mig.
-Vad menar du med det? -Håll käften, båda två.
Gauch, se efter om allt är i ordning utanför.
Javisst, generalen.
-Jag ska kolla den privata vagnen. -Det är inte dig jag misstror, Link.
-Det är Gauch. -Vad är det med honom?
-Ta din andel och stick. -Snälla, bli inte förbannad.
Men byt kläder först. Dina byxor är dyblöta.
Vi är 30 beväpnade män, så det är bäst att ni öppnar!
De kanske inte pratar engelska.
Pablo pratar latin. Han har varit präst.
Skit detsamma. Vi spränger upp dörren!
Jag är Sakaguchi av Bizen, ambassadör i USA.
På uppdrag av Hans Majestät, kejsaren av Japan.
Jag är på väg till Washington. Regeringen har gett mig fri lejd.
Washington ligger långt bort.
-Håll ögonen på dem. -Samurajvakter, i min tjänst.
Om ni vill ha dem kvar, så be dem att sluta fingra på de långa knivarna.
Eftersom ni är främling här, ska jag berätta vad som gäller.
Jag och min kollega ser oss omkring och tar det vi vill ha.
Försöker ni hindra oss, dödar vi er.
Ni behöver inte ha sönder saker. Pengarna finns där.
Ni är en gentleman. Jag hoppas att ni ska trivas i vårt land.
Vad gör jag med de här två?
Behöver du inga karlar i kvinnokläder, så låt dem få gå.
Det är en gåva till presidenten från kejsaren!
Har man sett...! Guld. Äkta guld.
Hälsa och tacka kejsaren från mig.
Rena rama slakteriaffären!
Du...!
-Ropar du på mig? -Jag vill veta ditt namn.
-Var glad att jag inte skjuter dig. -Jag vill veta vad du heter.
l New Orleans har jag skjutit män som inte gillat korten jag gett dem.
Jag ska säga vad jag heter. Men varför?
Jag tänker leta upp dig och sedan döda dig.
Du har nog aldrig sett nån som blivit dödad med en sån här.
Revolver eller svärd... Vi dör alla på samma sätt.
Mitt namn är Gauch!
De var som bröder för varandra.
Mannen som dödade dem försökte även döda dig.
Han stal något mycket värdefullt av oss.
En gåva till er president från kejsaren.
Det är en hederssak att vi får tillbaka den.
Du ska hjälpa min samuraj att hitta honom.
Nej. Jag vill ha fransosen levande.
-Tills jag har fått mina pengar. -Det får du och samurajen avgöra.
-Ni ger er av omedelbart. -Ni hörde inte vad jag sa.
Jag vill inte släpa runt på en gröngöling.
-Kuruda är ingen vanlig man. -Jag skiter i vad han är...
Vi behöver hästar. Gauch har två timmars försprång.
-Ä ven om jag hinner upp honom... -Håll tyst!
Varje knut representerar en dag.
Han har sju dagar på sig att ta tillbaka svärdet.
Om sju dagar reser jag förbi här igen, med samma tåg.
-Och om han inte klarar det? -Då har han skämt ut sig-
-och får skära upp sin egen buk!
Jag också. Vi kallar det ''harakiri''.
Det skulle jag vilja se...! Gör det nu...
-...för jag tänker inte hjälpa honom. -Då skär han huvudet av dig!
Det vill jag nog inte se...
Jag bara ser vad du går för.
Precis vad jag tänkte.
Du rör dig ganska bra i de där kjolarna.
Jag får försöka med nåt annat.
Vänta lite. Spåren fortsätter runt kröken där.
Vi tjänar tid om vi tar oss över toppen.
Följ med mig.
Nu tar vi och vilar oss.
Nu har jag allt listat ut det...
Du är en gorilla...
...och du är ful som en gam.
Inte bara det - du är lika dum som en efterbliven åsna.
Vem är dummast? Jag eller den som låter sig luras av vänner?
Jag trodde inte du kunde språket. Du har ju inte sagt ett knyst.
-Krigare har ingenting att säga. -Jag föredrar nog tvärtom.
Vi går!
Snabba på!
Som jag sa... Där är de.
Äter du aldrig?
Med tom mage är det en skam att känna hunger.
För dig, kanske. Men jag är en bortskämd man från Västern.
All right, vi slår läger här.
Jag antar att du är en hedersman, precis som jag.
Hur som helst. Så här gör vi...
Jag lovar att inte försöka...
...att fly. Och jag ska hjälpa dig att leta upp Gauch.
I gengäld lovar du att inte döda honom på en gång.
Jag behöver minst en dag för att få honom att prata.
-Du kan inte fly. -Säg inte det. Du måste ju sova.
-Det har jag redan gjort. -Jaså? När då?
-Medan jag gick. -Det förvånar mig inte.
Om jag släpar runt på dig i sju dagar, så får du ta livet av dig sen.
-Efter att först ha dödat dig, ja. -Det förvånar mig inte heller.
Ge mig de där...! Stövlarna.
Det stinker...! Ska jag verkligen äta det här?
Inte så tokigt. Riktigt gott.
Förbannade mygg! Jag kan inte sova! Det är mygg överallt!
Fel... En mygga.
Ingen mygga.
Kom nu. Skynda dig.
De har korsat floden där, och där också...
-Många hästar. -Då ska de inte till San Lucas.
-Vi går också över här. -Där nere?
Det var din idé...så du går först!
Dra åt helvete...!
En dag överraskar jag dig utan allt skrammel!
Du behöver inte ta livet av dig. Jag ska få tag i honom!
Turen har vänt...!
Knyt nävarna!
Kan du inte ens knyta näven?
Tror du att jag skulle slå en försvarslös man?
-Kan du göra om det där igen? -Det tror jag.
Jag tror du börjar bli trött.
Vi säger...att det slutade oavgjort.
-Strålande... -Strålande?
Hästarna.
Fem...sex...sju.
Gauch måste ha betalat dem och gett sig av.
-Vad säger han? -Han vill veta var hans döttrar är.
-Han säger ingenting. -Modig man.
Enfaldig man.
Nu ordnar vi några hästar.
Vänta.
Nu är vi jämbördiga.
Jag är kanske lite mer jämbördig.
Det här är en häst. Det här är fram, det här är bak.
Vill du nånstans, så drar du i tyglarna i riktningen du vill rida.
Vill du rakt fram så sparkar du hästen och håller i dig.
Hästen inte bra.... Du tog den bästa själv.
Vänta...
Ni där...! Varsågoda!
-Vart ska vi nu? -Du får rida vart du vill.
Jag följer med dig.
Inte nu längre.
-Jag har fått utrustning. -Jag måste lyckas med uppdraget.
Kuruda, det är ditt problem. Jag oroar mig mer för mina pengar.
Pengarna betyder ingenting. Det här gäller liv och död.
Det enda vi har gemensamt är Gauch. Men jag köpslår gärna.
Lovar du att inte döda honom på en gång, får du följa med.
Han dödade Onamru. Han ska dö ögonblickligen!
Som du vill.
Lovar du att låta Gauch få leva?
Jag ska dränka dig, envisa jävel!
Lova mig!
Jag fick i alla fall ett bad.
Snacka om att vara oresonlig!
Så mycket besvär för en bit metall...!
När jag får tag i Gauch kan jag köpa ett nytt svärd åt dig.
Jag kan köpa 50 svärd åt dig!
En samuraj lever för att tjäna andra.
Vår bushidohederskod lyder: ''Var stark, var tapper.''
''Offra dig för din herre.'' Min far var samuraj.
Hans far var det, och hans far, och hans...
400 år...alla dog i strid.
Min familj är en ärofull sådan.
Folk har så mycket underliga idéer för sig nu för tiden...
Överdriv inte.
Det är principerna jag lever efter.
Man kan inte köpa nånting för principer.
Men nu...är allt förändrat.
Japan har varit uppdelat mellan krigsherrar.
Det har blivit ett annat land.
Snart är det en stor nation, som USA.
Det betyder slutet för samurajerna.
Alla får lägga ner svärden och bli bönder, fiskare...
Bli ingenting!
Därför måste jag lyckas med mitt sista uppdrag.
Ja, kanske det.
Men om du tänker döda Gauch, blir jag tvungen att döda dig.
Jag förstår att du måste försöka.
Många av Gauchs män här, men ingen Gauch.
Det avgör saken. Jag fortsätter inte med comancherna på krigsstigen.
-Vart ska vi? -Till San Lucas.
-Jag tror Gauch dyker upp där. -Varför det?
Av ett förståeligt skäl: Hon heter Cristina.
Vi väntar lite.
Tack så mycket. God natt, señorita.
Jag är tillbaka snart igen. Väldigt trevligt ställe.
-God natt. -Välkommen tillbaka, mr Fring.
Madre de Dios!
Buenas noches, Pepita.
Det var inte i går... Jag vet, jag vet.
Hälsa på min vän, men gör det försiktigt.
Pepita... Vilka finns i huset nu?
Pogo, Comenita...Marian, och ett par nya flickor.
-Cristina? Är Gauch här? -Nej.
-Har han varit här? -För tio dagar sen, med dig.
Meece, Miguel, Hyatt?
Nej... Ingen har varit här. Få kunder!
Ta det lugnt, Pogo. Han är en vän.
-Men señor Link...ni är ju död! -Vem har sagt det?
-Alla pratar om det. -Hur dog jag, då?
Som en hjälte.
Ni jagades av 100 soldater, men ni dödade en 10-20 stycken!
-Men sen tog ammunitionen slut. -Det låter ju rimligt.
Du stannar här i natt.
Om du försöker sticka, och hämta sheriffen...
...skär han öronen av dig.
-Comprende? -Si'. Jag är er vän. Hans också.
Lås alla fönster och dörrar, och hämta lite mat åt oss.
Njut av hotell Maximes gästfrihet!
Buenas noches, señoritas.
-Var är Cristina? -Där uppe. I sängen...
Äkta kärlek. Precis som mellan oss.
Javisst, som du vill...
Cristina? Du har besök. Kan du inte gissa vem det är?
Jag visste att du skulle bli glad.
-Vad vill du? -Vara nära dig, förstås.
Gauch har verkligen stil. Han kan behandla en dam.
Han är yngre än jag, sny ggare och fan så mycket rikare.
Vad ser du hos honom?
-När väntar du hit honom? -När han kommer.
-Och när är det? -När han känner för det.
Då lär det inte ta lång tid.
Det är tio dagar sen. Det är lång tid för en man.
Eftersom du är så förnuftig, vill jag göra upp med dig.
Om du tar reda på var Gauch har pengarna, så får du hälften av dem.
Jag vet inte vad du pratar om.
-Jag misstog mig. -Du gör många misstag.
Det ser så ut...
Vad gör du...?
Din jävel! Öppna!
Släpp ut mig, din jävel!
Din usla, nedbrutna revolverman!
Sen red vi hit. Jag räknar med att Gauch dyker upp förr eller senare.
-Hur länge stannar vi här? -Tills det tränger på för Gauch.
-Det gör det för mig nu. -Jag ska nog kunna bota dig.
Jag har ont om tid.
Du ska kanske göra det bästa av situationen.
Det här kallas ''pulce''.
Det luktar hästpiss, men smakar ganska bra.
Det smakar hästpiss också.
Seså, Maria...ge dem lite mer.
Vår hederskod är tydlig vad gäller det:
''Män med stor mage har liten hjärna.''
-Ta en till, du. -Det tänker jag göra.
Och en till...
Vad säger hederskoden om nånting sånt där?
Klarar du av det, tror du?
Varsågod. Ha det så trevligt.
Njut av hotell Maximes gästfrihet!
Jag heter Maria. Min far lämnade mig här förra månaden.
Jag är tyvärr ganska oerfaren. Dessutom är jag rädd.
Först måste du klä av mig.
-God natt, flickor! Vi ses i morgon. -Sov gott.
Nu får jag väl gå hem till min man.
Vänta lite. Jag ska bara ta en liten titt.
Ni är vacker, señor.
Er hud...den har nästan samma färg som min. Titta.
-Han försökte säga mig nånting. -Samma här. Hela kvällen.
Varsågod, señor?
Ska jag gå eller stanna?
Brukar du alltid skjuta dina älskarinnor?
Det beror på hur duktig hon varit.
Var jag duktig?
-Du får leva. -Tack så mycket.
Säg till dem att gå hem till sina fruar.
Vi har inte öppnat än!
Kom tillbaka senare. Det är för tidigt.
Vi är inte här för jäntor. Vi vill ha Cristina.
-Hämta henne, Pepe. -Nej, det gör jag.
-Ge dem lite frukost. -Njut av hotell Maximes gästfrihet!
Du stannar här. Kom, Pepe.
När är du klar, tror du?
Ta den här. Det blir kallt uppe i bergen.
Varför skulle jag följa med dig?
-Vem är det? -Meece. Gauch har skickat mig!
Link är här!
Se upp!
-Njut av hotellets gästfrihet. -Trevliga människor.
-Hämta Cristina. -All right.
Vi ger oss av snart. Klarar du det?
Nästa kula sätter jag i mitten. Släng revolvern!
Hälsa Gauch att han får henne i utbyte mot pengarna och svärdet.
-Var det därför du inte dödade mig? -Ja. Den gamla missionen i morgon.
Vill du lämna nåt meddelande?
Hon säger att livet ingenting är värt utan honom.
Minns du allt det där?
Jag ska be honom att lämna dig åt mig.
Ge dig i väg nu.
-Var ligger missionen? -På andra sidan snön där borta.
Ni är en skam för era mödrar! När Gauch är färdig med er-
-hoppas jag att ni hamnar i helvetet!
Så talar en religiös jänta.
Din jävel...!
-Tycker du om det här? -Ja, det påminner om Japan.
-Det måste vara vackert där. -Ja, det är det.
Den här Gauch... Vem är han egentligen?
Han var kortspelare i New Orleans.
Han både ger och skjuter med vänster hand.
Det är därför han kallas Gauch.
Men varför vill du döda honom?
Inte så där... Ge mig den.
-Var träffade du japanen? -På tåget. En vän till honom dödades.
Gissa av vem...
-Gauch dödar dig också. -Det återstår att se.
-Du borde visa mig lite respekt. -Som fransmannen, menar du?
Han bryr sig om mig. Du tänker bara på dig själv.
Då är du och jag ganska lika. Cristina...
Du är en hora, har alltid varit det...
...och kommer alltid att vara det.
Du vet hur man tilltalar en kvinna.
Erbjudandet står fast: hjälp mig, så får du din del av bytet.
Hur mycket?
Tillräckligt för att lämna San Lucas och bosätta dig var du vill.
Men ta inte för lång tid på dig att bestämma dig.
För jag ändrar mig snart.
Ge mig mina kläder!
Först ska du lova att inte döda Gauch!
Mina kläder!
Lova mig det.
Jag vet inte vad det betyder, men det kommer nog från hjärtat!
Nå?
Ge mig fem minuter med honom!
-Det räcker inte. -En timme. En hel timme!
Jag behöver en hel dag!
Kuroda... Gauch måste visa mig var pengarna är gömda.
Nej!
Du gör som du vill.
Du börjar bli blå.
Snart är du bara en isklump. Du blir en del av landskapet.
Då får du varken hämnd eller svärdet tillbaka!
Du hamnar i japanska helvetet och vanärar dina förfäder!
Jag svär på att inte döda Gauch förrän du säger till!
Ta det inte så hårt. Du är en sjutusan till karl.
Och du är en skitstövel!
Señor Gauch!
Den gamla missionsruinen i morgon, klockan tolv.
-Var är de andra? -Var är Meece och Pepe?
-Link lever fortfarande. -Så tråkigt för honom...
Han har en av japanerna med sig. En tuff jävel.
Men de dör, de också.
Jag ville inte säga det direkt, men de har flickan.
-Vem? -Cristina...miss Cristina.
Hy att? Hur kommer det sig att du slapp undan?
Har du tappat rösten?
-Skynda er! -Ja, ja...ta det lugnt.
Glöm inte svärdet!
Byborna kunde fly eller slåss. De flydde.
Från vad?
Comancher. De kom också över berget.
Vad ska vi göra?
Comancherna tog vad de ville ha, så vi är nog säkra här.
Jag minns dig som en usel kock, men sätt i gång.
Varför det? Gör det själv.
Om jag ska laga maten får du lägga dig hungrig.
Det fina med dig är att ju äldre du blir, desto rarare blir du!
Vill du ha lite 'pulce'?
Nej. Det är en viktig dag i morgon. Jag vill vara klar i huvudet.
Det är just det jag tänker göra: rensa skallen.
Jag går och ser till hästarna.
Jag kan inte återvända till Pepita.
Jag behöver en chans. Jag kan inte alltid leva så här.
Horor och revolvermän. Det finns alltid andra redo att ta över.
Jag ska hjälpa dig med Gauch.
Jag trodde han brydde sig om dig, respekterade dig...
Han är inte som du. Ingen är som du.
-Jag följer med dig vart du vill. -Menar du det?
Ta av dig kläderna.
Nu tar vi av dig dina.
Skulle jag lämna Gauch för dig? Han har överlistat dig!
Jag dödar dig! Det svär jag på!
Där har du Cristina... Man vet aldrig vilken revolver hon tar.
Hur gick det?
Ingen fara. Hon tider åt rätt håll.
-Vi måste fortsätta. -Och överlämna henne till...?
Det är fuktigt råläder... När det torkar, så kvävs hon.
Nej... Remmen sitter så hårt att du kan skära halsen av henne.
Allt väl med dig?
Du kar kostat oss två timmar. Nu ger vi oss av.
-Comancher? Igen? -Ja, de förflyttar sig.
Det är så många olika spår att man blir jäkligt osäker.
Frågan är vilka som väntar på oss.
Jag går först.
Jag och hon går, du väntar här. Önskar du kunde hantera ett gevär.
-Det behövs inte. -Jo, det gör det.
Jag ska lära dig det en dag.
När svärdet hänger i Vita huset, och när jag är snuskigt rik.
Om Gauch är där får du snart veta hur mycket han älskar dig.
Det är väl bara att vänta.
På vad?
Släng geväret, Link.
-Du... Vad heter du? -Kuruda Jube.
Kuruda... Du ser ut att ha hittat mig.
-Vill du fortfarande döda mig? -Det är möjligt.
Jag är lite nervös av mig. Lägg knivarna utom räckhåll.
Kolla under dräkten.
Madre Mia...! Vilken arsenal!
Gauch...de räddade mitt liv. Comancherna tog mig tillfånga.
Tack ska du ha, Link. Hur kan jag återgälda dig?
Ge min vän hans svärd och tala om var guldet är gömt.
-Sen kastar du dig utför ett stup. -Precis vad jag anade...
Hy att har bett om att få dig. Vad föredrar du?
Låt honom inte göra det, Gauch!
-Hyatt? -Link, du följer med mig.
-Ge mig svärdet! -Ge honom det, för helvete!
Är du oskadd? Oroa dig inte.
Antingen röker de ut oss, eller väntar ut oss.
-Var är hästarna? -Vi gömde dem.
Inte särskilt klokt. Det tjänar bara comancherna på.
Vad föreslår du, då?
Gauch...jag föreslår att du håller dig vid liv, oavsett hur.
Såvida du inte vill tala om var du har gömt guldet.
När den stunden kommer, får jag väl slå det ur dig.
Och det ska nog gå, det också.
Vad tror du?
Hallå...! Här är jag!
Hyatt är död. Shadow också.
De kommer att sätta eld på de här sockerrören.
Klarar du att hugga en brandgata?
Link... Jag är fortfarande vid liv.
Låt oss återgå till affärerna.
Nej... Du skjuter mig inte.
För då hittar du aldrig pengarna. Jag känner dig alltför väl...
Du kastar inte bort en kvarts miljon dollar.
Det är du för listig för.
Vet du vad? Du kan få behålla pengarna.
Nej, Gauch... Behåll dem, du.
Din jävel...! Din dumma jävel!
Hon sa...att du är dum.
Finns ingen anledning till det.
Du har fel. Det finns all anledning till det.
Svärdet...! Allt har varit förgäves.
Fel igen... Jag ska se till att svärdet kommer tillbaka.
Det är dumt...och farligt.
Om du går över gränsen, så tar de dig och hänger dig.
Lyssna nu. Tror du på det, så tror du på vad som helst!
Gör du allt detta för mig? Tar med det tillbaka?
Javisst. Jag har ändå inget särskilt för mig.
Låt mig göra det.
Va?
Då är allting bra.
Ja...det stämmer.
Du hittar aldrig pengarna, Link.
Men jag känner dig.
Du fortsätter att leta. Till ingen nytta.
Ingen levande själ vet var Gauch gömde dem.
Bortsett från...
Jag var med en gång när han skulle hämta nåt.
Nånting i små påsar, som klirrade...
Om du vill, så kan vi slå oss ihop.
Tja... Kanske det.
Jag får alltså följa med dig? Det är helt fantastiskt.
Men bara till San Lucas.
Din jävel...!
Så där vill jag alltid minnas min Cristina...